Николай Лилиев
Пламват нежни, пламват бели…

chitanka.info

ПЛАМВАТ нежни, пламват бели, пламват милвани вълни,

в моята душа изплели път към звездни висини.

Виждам първата си пролет, виждам първия си блян,

от ръце, които молят, в люлки сребърни люлян.

И трепти любов златиста, чиста като първи сняг,

в моята душа лъчиста възвисила светъл стяг.

Ти ела, недей ме чака сам-сама в пустинен път,

капки огнени сред мрака, мойте жалби ще заспят.

Ти ела за свидни жъртви в тия приказни страни

и желанията мъртви с бледни устни целуни!

Чуй, звъни заключен лебед сред здрачени брегове,

всеотдайно тебе, тебе моята душа зове.

Моята душа безгрешна бди край тъмните липи,

възродена ще те срещне и смирена ще заспи.

И пред морните ни взори, чужди за безсмъртен грях,

вечността ще се разтвори сред море от звезден прах.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.